Știți telefonul lui Ben? E la Derek.
E posibil ca Derek să fi dat telefonul polițiștilor.
Încă mai crezi că fiul tău e complet nevinovat?
Bineînțeles.
Crezi că Jacob voia să-i facă rău celuilalt copil?
Dar, dacă voia? Atunci, într-un fel, nu e vina mea?
Vreau să caut mai multe despre Leonard Patz. Vreau să-i văd dosarul.
- De asta nu poți socializa. - Știu.
- Deci, nu vei mai intra? - Da.
Alo?
Nu mai suna pe numărul ăsta.
Poate mama are dreptate. Poate am gena crimei.
- Nu asta te definește. - De unde știi?
- Este nevinovat. - Da, și eu la fel.
Sigur e din familie.
ÎN APĂRAREA LUI JACOB sez. 1 ep. 6 - Dorințe
Traducerea: teomi Subtitrări-noi Team
Îți amintești ziua în care ați avut acces?
Andy?
Scuze. Care era întrebarea?
Ai nevoie de o pauză?
Nu, era doar...
Nu.
Vreau doar să terminăm.
Începusem să vorbim de telefon.
Îți amintești ziua în care ați avut acces?
Da. Era cu zece zile înainte de proces.
Hei, dle. B. Mă gândeam eu că tu ești.
Hei, Bobby. Ce mai faci?
Nu prea rău. Vrei să-ți aduc ceva?
Nu, mulțumesc. Aștept pe cineva.
Bine. Păi...
fii puternic pentru familia ta, da?
Hei, Andy. Ne pot primi.
Ignoră-l. Se poate lamenta cât vrea. Judecătorul
s-a decis deja în privința telefonului.
Dl. Barber are toate drepturile de a fi aici, Neal.
Păi, tehnic, aș putea să contest,
din moment ce poate fi martor la proces, dar îl voi lăsa să treacă.
Câtă mărinimie.
Nu vei intra cu noi, dacă așa credeai.
Normal că nu. Am analizat deja telefonul.
Suntem conștienți de asta.
Eram aici din cauza altui motiv. Am alt caz.
La revedere, Neal.
Iar data viitoare când mai vrei să ascunzi dovezi de noi, nu o face.
Chiar voiam să te întreb.
Ce face tatăl tău, Andy?
Ce ai spus?
Am întrebat de tatăl tău.
Ce face?
Știam că dreptul penal era una din pasiunile tale,
dar nu aveam nicio idee că era o problemă de familie.
- Crezi că e o glumă? Așa crezi? - Hei. Hei!
- Doamne. - Haide, Andy!
- Înapoi. Înapoi! - Doamne.
- Fir-ar. - Nu-mi vorbi mie de ascunderea lucrurilor.
Lasă-l în pace.
Hei.
Îți spun doar atât.
Așa se explică multe, Andy, despre tine, despre fiul tău.
La naiba.
- Dnă. Detectiv, ești gata? - Da.
- Ești bine? - Scuze.
Pe aici.
Știam că va afla, mai devreme sau mai târziu. E în regulă.
Andy, suntem pregătiți pentru asta.
Asta e parola dată de părinți.
- Stați cât aveți nevoie. - Mulțumim, Dnă. Detectiv.
- Scuze că ai așteptat. - E în regulă.
Hei.
- La aceeași oră săptămâna viitoare? - De fapt, azi a fost ultima ședință.
Nu mi-am dat seama. Deci...
Deci, tu și Andy aveți programată o întâlnire cu mine și Joanna
la sfârșitul săptămânii viitoare, pe 17, cred.
Atunci vom discuta despre tot.
- Pe 17? - E bine?
Da, nu, doar că...
e ziua lui Jacob.
Păi, dacă vrei, putem...
Nu, e bine.
De fapt, în ziua aceea are meditații, deci...
Ne vedem atunci.
- Gata? - Da.
A vorbit mult.
- Ne vedem săptămâna viitoare. - Corect.
Ai grijă, Jacob. La mulți ani!
Pa.
Ești tăcut.
Cum a fost ședința?
- A fost bine. Enervantă. - Enervantă?
Îmi pune aceleași întrebări în fiecare
săptămână sau diferite versiuni ale acestora.
Și când îi spun asta, o face pe proasta,
ca și cum nu ar fi știut că m-a întrebat deja.
Încearcă doar să ne ajute.
Dacă spui tu.
Cine e?
Jacob, te-am întrebat cui trimiți mesaje.
Nimănui. Lui Dylan.
Dylan Stone?
Este într-o tabără.
Un copil nu-l crede că mă cunoaște, așa că încearcă să-i demonstreze.
Ce face Sarah? Nu am mai auzit de ea de ceva timp.
E bine pentru tine să ai pe cineva de vârsta ta cu care să vorbești.
Nu vorbim, deci...
- Tu nu vrei sau... - Mamă, nu. Te rog.
Am primit rezultatul la matematica. 92!
Excelent! Suntem foarte mândri. Vom sărbători la cină!
Miles vine dupa antrenamentul de lacrosse
Rămâne la cină?
Îl voi întreba.
Am bilete pentru săptămâna viitoare
Super, mulțumesc, tată
Mătușa Leight tocmai mi-a trimis asta. Ce drăguț!
Mulțumesc.
Ceva?
Cam câte ore apreciezi că
tu și dna. Klein ați analizat telefonul lui Ben Rifkin?
- Nu știu. Cred că cinci ore. - Cinci ore?
Deci, ai văzut fiecare e-mail, text, poză sau filmare?
- Da. Totul. - Căutând ce, mai exact?
Răspunsuri.
Răspunsurile pe care le căutai nu erau în acel telefon, nu-i așa?
- Mulțumesc, Dnă Detectiv. - Cu plăcere.
E de la birou. Mă scuzi puțin?
Da.
Bună. Tocmai am terminat.
Hei.
Vreau să-ți spun că ce a făcut Logiudice a fost o prostie.
Nu. S-a purtat ca un avocat.
Dacă eram în locul lui, probabil că și eu aș fi ascuns telefonul.
Nu, cred că te-ai fi gândit la asta,
dar ai fi făcut ce trebuie.
Totuși, nu despre asta vorbeam.
Te referi la ceea ce a spus despre tatăl meu.
Toată lumea știe?
A început de ieri să se bârfească. Știi cum vorbesc oamenii pe-aici.
Ce ai auzit?
Că e închis pe viață în Northern pentru viol și crimă.
A intrat când eram un copil.
Să înțeleg că Laurie știe?
Acum, da. La fel și Jacob.
Am un frate.
Ți-am vorbit de el.
Da.
Așa că, știu cum e să ai greutatea asta pe umeri.
Am mâinile legate în cazul ăsta, dar...
dacă mai ai nevoie de ajutorul meu, știi cum să mă găsești.
- Mulțumesc. - Nu-l subestima.
Părea foarte sigur că va câștiga. Prea sigur.
- Mergem? - Să mergem.
Mulțumesc, Duff.
A fost asistenta mea, Ellen. Are o nepoată de vârsta lui Jacob.
Trăiește în Needham, dar știi că tinerii se cunosc între ei, în zilele de azi.
Se pare că Jacob a stat pe internet.
Jacob!
- Unde e Jake? - Sus.
- Cum a fost cu telefonul? - A fost o pierdere de timp.
Jacob!
Tu ești Jay Kobbs?
- Răspunde-mi, la naiba. - Andy.
- Nu e mare scofală. - Să nu-mi spui că nu e mare scofală.
Arată-i mamei tale. Arată-i ce ai făcut.
Fir-ar. Jacob!
Este doar o glumă proastă.
Ai idee cum pare asta? Să glumești că ești suspect de crimă?
Nu e ca și cum ar ști cineva cine e.
Toți știu! De unde crezi că am aflat eu?
Andy, calmează-te.
Este compromițător. Este o dovadă,
iar tu ori ești prea prost, ori prea arogant să vezi diferența.
- Nu sunt prost. - Atunci, care e problema ta?
Niciuna. Faci prea mare caz din asta.
Ai vreo idee ce vor face cu poza asta?
O vor plimba prin fața juriului
zicând că arată recunoașterea vinovăției.
Exact descrierea asta o vor folosi.
Vor spune că așa se vede Jacob Barber, un psihopat.
Vor folosi cuvântul ăsta iar și iar.
Andy, destul.
Doamne lisuse.
Știi care e miza? Înțelegi ce vor să-ți facă?
Oprește-te imediat. Îl sperii.
Bine! Ar trebui să fie speriat! Pentru că eu sunt!
A fost doar o glumă. O pot șterge.
Asta nu înseamnă că va dispărea.
Bine. Îmi cer scuze.
Nu poți face chestii din astea, Jake. Pur și simplu, nu poți.
Am spus că-mi pare rău.
Cred că, oricum, o va șterge.
Pe bună dreptate că o va șterge. O va șterge chiar acum.
Să nu mai faci asta niciodată.
Trebuie să știu că ai înțeles.
Am înțeles. Uite. A dispărut.
Scuze că am țipat.
Nu trebuia să-mi pierd firea. Doar...
Încerc să am grijă de tine, amice. Trebuie să înțelegi asta.
Lasă-mă în pace.
- Jake. - Te rog.
Bine.
Bine, pleacă.
Nu am nicio problemă.
Știu exact ce-mi vor face.
Nu e nevoie să-mi spui tu.
O întorsătură uimitoare, în această seară, în cazul Jacob Barber.
Ni s-a confirmat că adolescentul din Newton, Massachusetts este nepotul
lui William Barber, un bărbat care a primit porecla de "Sângerosul Billy"...
Arăți bine, Billy!
După ce a violat și omorât o tânără din Connecticut.
Acum ispășește o sentință pe viață pentru acele crime.
În prezent, așteptând procesul, tânărul Barber
este acuzat că și-a omorât colegul de clasă,
Benjamin Rifkin, în Parcul Cold Spring.
Va fi o reuniune a familiei în spatele gratiilor?
Acest caz a fost excepțional de la început.
Vă amintiți că tatăl acuzatului, Andrew Barber,
a fost, de fapt, Asistentul Procurorului Districtual,
desemnat, inițial, cu investigarea morții lui Rifkin,
investigație ce s-a finalizat cu arestarea fiului dlui. Barber.
Totul în familie:
Criminalul condamnat "Sângerosul Billy" creează o nouă generație de criminali
Duci tu gunoiul afară sau o fac eu?
E peste tot.
Nu ai ce face.
Ai remarcat o mașină veche albastră în cartier, de curând? Un Lincoln?
Nu. Nu cred.
De ce? Cine e?
Nu știu. Am văzut-o parcată în fața casei MacGreeveys ieri.
Acum e în față la Parsoni.
Unde?
Nu mai e.
Probabil că nu e nimic. Stai calmă.
Nu știu cine ești, dar dacă mai suni pe numărul ăsta...
Cine?
Corect, da, da, da, normal că-mi amintesc.
Când?
Bine.
În regulă. Găsesc eu.
Hei.
Ce se întâmplă?
Scuze că am sunat atât de târziu. Doar că...
Da, e în regulă. Ce e?
Matt.
Ai zis că vrei să-mi spui ceva.
Da. Doar că...
Stai. Tu ești cel care tot vii la mine acasă?
Ce?
Nimic. Nimic. Lasă. Zi-mi.
Nu voiam să zic ceva, pentru că... ce-mi pasă mie?
Dar nu pot dormi. E ca și cum, pe mine...
Matt, habar n-am ce vrei să spui.
Copilul tău...
e nevinovat.
Zi-mi de Leonard Patz. Unde l-ai întâlnit?
Am fost la C&M. Știți voi, la pizzerie.
Când a fost asta?
Acum un an, vara trecută.
Deci, aveai 15 ani atunci?
Da.
Este prima dată când aud asta.
Înțeleg. Te rog, continuă.
Patz a venit la mine și m-a întrebat dacă vreau să mănânc ceva.
Mi-a zis că-mi cumpără orice vreau dacă stau cu el
pentru că nu-i place să mănânce singur.
Deci, am zis bine. Cui pasă? Era mâncare gratis.
Hei.
Ce e?
Vrei o monedă să joci iar?
Noi mâncam iar el încerca să pară a fi un tip de treabă
ca să mă impresioneze
și i-am făcut jocul, fără să-i dau de înțeles că știam că e un ratat.
După un timp, a început să vorbească de apartamentul lui drăguț,
câtă bere are acolo și să mă întrebe dacă vreau să merg cu el.
- Te-ai dus? - Pe naiba, nu. Știam ce vrea.
I-am spus clar că nu merg nicăieri cu el...
dar dacă are bani, putem cădea la înțelegere.
Mi-a zis că-mi dă 50 de dolari dacă mă poate atinge peste pantaloni.
I-am zis că-l las pentru 100 de dolari.
- Și a fost de acord? - Da, imediat.
După asta, ne întâlneam ici și colo, oricând avea bani,
făcând același lucru, dar în locuri diferite.
A încercat vreodată mai mult?
O dată m-a întrebat dacă își poate pune mâna în pantalonii mei,
dar i-am spus că i-o rup.
- Cum a reacționat? - S-a potolit repede.
Câte asemenea întâlniri au fost în total?
Nu știu, șase. Poate șapte.
Inclusiv cea din librărie?
Da, aia a fost ultima.
Leonard a zis că nu mai vrea să mă plătească.
I-am spus că dacă nu, îl voi denunța, ceea ce am și făcut.
Îmi cer scuze. Nu înțeleg ce legătură are cu cazul nostru.
Vedeți voi, ăsta-i motivul pentru care m-a lăsat.
Mi-a zis că-i place un alt copil, unul pe nume Ben.
Doar Ben sau ți-a zis și numele de familie?
Nu, dar știu că era același copil, din cauza parcului.
Acolo l-a întâlnit Leonard.
Tu spui că Patz îl cunoștea pe Ben Rifkin?
Nu cred că-l cunoștea, de fapt.
Dar a vorbit cu el de câteva ori. Mai mult îl urmărea.
A mai spus altceva despre Ben?
Doar că era "frumos".
A folosit acest cuvânt.
Doar atât?
Da.
La naiba, stați. Mai avea și un cuțit.
L-am văzut doar o dată, dar îl avea uneori la el,
în caz că cineva îi făcea probleme.
A încercat odată să mi-l vândă,
dar l-am trimis naibii.
Cum arăta?
Ca un cuțit, știți? Cu dinți mici pe o parte.
Era destul de tare, de fapt.
De ce a durat atât să vii?
Pentru că am cazier
pentru posesie de droguri și că am mințit în legătură cu librăria.
Am vrut să nu ies în evidență, înțelegeți?
Dar... am auzit că un puști era învinovățit
- și m-am tot gândit... - Stai puțin.
Ai fost contrâns de dl. Barber să vii?
Constrâns?
Te-a obligat în vreun fel dl. Barber?
El m-a sunat.
Lasă-l să răspundă, Andy.
Nu, adică, el a venit primul la mine.
Nu i-am spus nimic
și cred că, nu știu, a fost puțin din amândouă.
Da sau nu? Ai fost instruit în vreun fel de dl. Barber?
Nu, ce am spus este adevărul. Nu am niciun motiv să mint.
Serios? Pentru că ai spus foarte clar că faci multe pentru bani.
- Este revoltător. - Ce naiba?
- Vorbești de fiul meu. - Neal.
- Pot pleca? - Mulțumesc că ai venit.
Sunt sigură că nu ți-a fost ușor.
Detectiva Duffy va nota datele tale,
în caz că va trebui să mai vorbim cu tine.
Nu știu ce să cred despre povestea băiatului
sau cum de-ai ajuns să o știi.
Nu cred nicio vorbă.
E prea convenabil.
Nu pot să cred că o iei în considerare.
Vom emite un mandat de percheziție pentru casa lui Patz.
Să vedem dacă apare vreun cuțit.
Mulțumesc.
- E bine așa? - Să te văd.
Pantalonii sunt prea scurți.
Și mânecile la fel. La naiba.
E un proces, nu o defilare de modă.
Vreau doar să arăți cât mai bine, da?
Să vadă oamenii ce frumos ești. Lucrurile astea sunt importante.
- Bună? - Suntem aici.
Costumul lui trebuie modificat iar.
Doar dacă va fi un proces.
Cum adică?
Lynn a acceptat percheziționarea casei lui Patz.
- Deci, cred că el a fost? - Păi, nu. Nu încă.
Dacă vor găsi cuțitul, se va schimba totul, normal,
dar, cel puțin, face iar parte din suspecți.
- Asta e ceva, nu? - Da.
Știu că e el. O știu.
Scuze, copii.
Du-te să te schimbi, dragule.
Alo.
Uite-l.
De unde ai numărul ăsta?
- Soția ta mi l-a dat. - Prostii.
Nu.
Avem propriul...
noi îi spunem sistem financiar.
Crede-mă, există lucruri mai greu de obținut decât un număr de telefon.
Ți-ai irosit banii.
Hei, haide, nu închide.
Am făcut ce-ai vrut, nu?
Soția ta e o adevărată păpușă.
- Arată mai bine în persoană. - Nu.
Ce? E un compliment.
Este nora mea. Doamne.
Ce fel de ticălos nebun mă crezi?
Știu exact de care.
Apreciez că ne-ai ajutat.
Da, păi, e în regulă.
Zilele trecute s-a dat la știri că ești fiul meu.
Da, am văzut.
Voiam să știi că nu am nimic de-a face cu asta. Nu am spus nimănui.
Chestiile astea se află.
Da. Reporterii ăștia... sunt ca niște vulturi, nu?
De asta m-ai sunat?
Da.
Adică, da. De asta și...
mă gândeam să mai vorbim.
Să vorbim?
Știu că sunt un tată de rahat.
Eu nu am tată.
Tu nu ai...
Cum vine asta, mai exact? Ești cumva un copac?
Trebuie să închid.
Da, poate altă dată.
Nu prea cred.
Poate, totuși.
'Neața. Vreau doi polițiști să stea în față, alții doi în spate.
- Restul, urmați-mă. - Da, dnă.
Tu ești administratorul, da? Detectiva Duffy. Am vorbit mai devreme.
Trebuie să ajungem la apartamentul lui Leonard Patz.
217.
Am înțeles.
Becky.
Becky!
Becky?
Becky, unde ești?
Sunt aici, Miles.
- Nu te-ai culcat? - Sunt atât de obosită.
Nu erau oameni. Erau mai mulți.
Cresc sute de coconi în sere. Trebuie să fugim.
Dle. Patz, sunt Detectiva Duffy.
Lucrez pentru procuratură.
Avem mandat să percheziționăm acest loc.
Dle. Patz, e Poliția. Deschide.
Dle. Patz, deschide ușa chiar acum.
Dle. Patz, deschide ușa sau o deschidem noi.
Dle. Patz?
Avem mandat să percheziționăm apartamentul tău.
Pune niște haine pe tine și așteaptă afară.
Andy?
Niciun cuțit.
- Ce? - Nu s-a găsit niciun cuțit.
Cel puțin, niciunul care să se potrivească cu arma crimei.
Nu înseamnă că nu-l vor mai cerceta pe Patz.
Dragă?
Eu...
Mașina albastră, Lincoln-ul, m-a urmărit.
- Acum? - Nu, nu, nu. A dispărut.
Ai văzut șoferul?
Nu, era prea departe.
Îmi pare rău, dragă.
Ne urmărește cineva. Nu știu dacă e un reporter
sau vreun psihopat care vrea să ne sperie.
Vrei să depui plângere?
Va ajuta cu ceva?
Sincer, nu prea.
Dacă se mai întâmplă, sună-mă imediat. Dacă sunt în zonă...
Bine.
Mulțumesc, Duff.
Continui să-l investighezi pe Patz, nu?
Vom revizui totul, declarația lui, deplasările lui.
Ne-a mințit în ziua aia. A spus că nu-l știa pe Ben Rifkin.
După spusele prietenului tău, McGrath.
Copilul a recunoscut deja că a încercat
să-i însceneze lui Patz povestea cu librăria.
Da, știu. Știu, dar îl cred de data asta.
Te implor. Te rog să nu renunți la Patz.
Se apropie termenul.
Voi face tot posibilul.
Sincer, chiar credeai că vei putea evita procesul?
Cel puțin, să-l întârzii.
Dacă ai fi dispus să recunoști că te-ai grăbit să judeci.
Dar tu ai refuzat să investighezi pe altcineva.
Vreau să vorbim de ultimele zile de dinaintea procesului.
Laurie îți împărtășea optimismul că procesul lui Jacob ar putea fi evitat?
Da și nu.
Dar tu?
Când a devenit clar că nu va exista nicio amânare...
cum ai reacționat?
Am făcut singurul lucru pe care-l puteam face.
Am acceptat.
Fir-ar.
Doamne. Fir-ar.
Hei, ce faci?
- Știu. Știu ce ai făcut. - Ce?
Despre ce vorbești... Doar...
- Fir-ar. Tu ești tatăl. - Știu că tu l-ai omorât!
Doamne, tu ești tatăl. Bine. Trebuie să mă lași în pace.
Fiul meu nu va intra la închisoare din cauza ta. M-ai înțeles?
- Stai departe de mine. - Hei!
Știu ce ai făcut.
Știu că tu ai fost, Leonard! Știu că tu ai fost!
Dar Jacob?
El cum a reacționat?
A încercat să-și ocupe timpul cu teme, să se uite la filme.
Așteptam să treacă timpul.
A împlinit 15 ani în acea săptămână, nu?
Pe 17 august.
Cu 4 zile înainte de proces.
Cum faci să calculezi suma?
- Voi adăuga unghiurile interne. - Bine.
Ne întoarcem peste câteva ore.
Pa, sărbătoritule.
Nu uita că e o șmecherie.
Sunt gata. Intrați.
După cum știți, în ultimele săptămâni, l-am evaluat pe Jacob
folosind instrumente pentru diagnosticare:
Inventarul de Bază al Personalității, Inventarul Trăsăturilor Problematice
iar rezultatul îl găsiți în raport.
Am testat și coeficientul de inteligență, care e neobișnuit mare,
și CE - coeficientul de empatie.
Raportul mai conține și rezultatele testului genetic pe care l-am efectuat
care include mutația MAOA,
cunoscută ca gena războinicului sau gena crimei.
Și?
Tatăl lui Andy are această mutație, la fel și Andy.
Jacob nu o are.
Nu?
Chestia e că asta nu e...
MAOA nu a fost esențială pentru evaluarea mea,
din moment ce se moștenește de la mamă, nu de la tată.
Atunci, care a fost scopul acestei testări?
Există gene asemănătoare care se transmit de la tată la fiu.
De exemplu, GRIN-1, o subunitate a receptorului glutamat.
Este legat de trăsături cum ar fi impulsivitatea si nepăsarea.
Toate cele trei generații de bărbați Barber
au avut rezultate pozitive la GRIN-1, inclusiv Jacob.
Mai există gena dopaminei care este legată de capacitatea limitată de empatie.
Din nou, cele trei generații de Barber au avut rezultate pozitive.
Și, în final, mai există un tip de receptor de testosteron
ce cauzează un comportament violent în
adolescență, pentru scurt timp, după pubertate.
Iar Jacob... Jacob are acest tip?
Jacob îl are, la fel Andy și Billy.
Dar, dacă un tânăr este deja capabil de raționament moral,
aceste gene nu vor acționa ca un comutator al creierului,
"Capabil de comportament violent" - iar Andy este dovada.
"Tendințe anti-sociale" - Dr. Vogel vrea să spună că,
dacă ne gândim la cel mai rău scenariu, în care Jacob este găsit vinovat,
"Manipulator" - vom avea o bază genetică pentru
"Motiv de îngrijorare" - a cere o reducere a pedepsei când se dă sentința.
Asta nu se va întâmpla, dar e important să știm cât mai mult posibil.
Să fim pregătiți.
Acum știm.
El este capabil de raționament moral?
Sunt lucruri aici... "tendințe anti-sociale"...
- Laurie, sunt termeni psihologici. - O întreb pe Dr. Vogel.
Nu e un răspuns simplu cu da sau nu.
Cred că ar trebui să citești tot raportul și apoi, dacă vrei,
putem discuta despre cum se pot aborda problemele lui Jacob.
Dar, evident, acum principala preocupare este procesul, nu terapia.
- Deci, există probleme? - Este adolescent. Toți au probleme.
Andy are dreptate.
Totuși, latura cea mai îngrijorătoare
ar putea fi capacitatea de empatie.
Încă o dată, raportul conține toate detaliile.
Cum adică?
Laurie, nu e momentul să avem această conversație.
Vreau să știu la ce se referă.
De exemplu, l-am menționat pe Ben Rifkin la una din ședințele noastre
iar răspunsul lui Jacob a fost...
că milioane de oameni mor zilnic.
Și când am încercat să-l fac
să exprime vreo emoție legată de moartea lui Ben...
răspunsurile lui Jacob păreau...
pregătite.
Asta pentru că nu-l cunoști.
Adică, nu e un copil sentimental, asta e...
- Este capabil de empatie. - Tu crezi că este vinovat.
Nu am spus asta.
- Nici nu trebuie. - Laurie.
Nu am de unde ști dacă Jacob e vinovat sau nu.
- Și nici nu e treaba mea. - Dar tu crezi că poate fi vinovat.
- Laurie, asta nu ne ajută. - Așa e. Crezi că e posibil.
Vrei să te oprești? Tot ce scrie acolo e valabil pentru milioane de adolescenți.
- Foarte adevărat. - Atunci, de ce nu-mi răspunzi?
- Laurie. - Nu.
N-ai observat niciodată chestiile astea, nu le-ai văzut niciodată.
Erai atât de disperat să fii normal, să fim toți normali.
- Suntem normali. - Doamne, Andy,
- crezi că asta e normal? - Această situție?
Bineînțeles că nu, dar Jacob da. Știu că este.
Iar asta nu schimbă nimic. Nu înseamnă nimic.
Răspunde-mi.
Te rog.
Aș vrea să pot.
Putem anula și să facem ceva acasă.
Nu. E pe punctul de a trece prin iad. O vom face.
- Cum vă simțiți? - Bine. Mulțumim.
Nu înțeleg de ce nu-mi spuneți.
Pentru că e între noi și dr. Vogel.
Nu ar trebui să fiu tratat ca un adult?
E o mare prostie.
Hei, destul cu înjuratul. Parcă nu ai ști alte cuvinte.
Am dreptul de a-mi cunoaște creierul.
Am făcut toate testele.
Am răspuns la fiecare întrebare de-a ei.
Crede că ești un copil bun, ceea ce știam deja.
Toată chestia a fost o formalitate.
Bine?
Nu te cred.
Dragule, e ziua ta. Hai să vorbim despre altceva.
- Ce spui de gena crimei? - Nu o ai.
Serios?
Serios.
Deci, nu e nimic în neregulă cu mine?
La mulți ani, amice.
Mulțumesc.
La mulți ani.
Pune-ți o dorință.
E evident ce vreau.
Mulțumesc pentru această seară.
A fost frumos să fii normal iar, chiar dacă ne-am prefăcut.
A fost ideea mamei tale.
Mă bucur că te-ai simțit bine.
Cred că sunt pregătit pentru luni.
Da?
Da.
Zilele trecute, dna. Mandel m-a pus să scriu un eseu despre asta.
Am scris că e ca și cum ai înota spre un iceberg.
Acel vârf mic și alb de la depărtare care se tot apropie...
dar care, de fapt, a fost sub noi, tot timpul.
Credeam că ești împotriva metaforei.
Doamne. E mașina aia.
- Andy, nu. - Așteaptă aici.
Tată?
- Andy! - Du-l pe Jacob înăuntru.
- Ce se întâmplă? - Nimic. Haide.
- Ce naiba vrei de la noi? - Poftim?
Ne-ai supravegheat casa și mi-ai urmărit soția.
Nu știu despre ce vorbești.
Nu te mai întreb iar.
Ușurel, durule.
Nu vrei să fii un dur în seara asta, crede-mă.
Nu vreau să te mai văd pe strada asta.
E o stradă publică.
Nu și pentru tine.
Ar trebui să te întorci la familia ta.
E bine să ai o familie.
Ai grijă de familia ta, dle. Barber.
Da, 75K SA2. Da.
Fir-ar.
Nu, așa cum bănuiam.
E în regulă. Mulțumesc, Duff.
Bine.
E înregistrată ca Honda Accord.
Deci, e furată?
Nu-ți trebuie decât o șurubleniță.
Și acum?
Duff va trimite unul din băieți să patruleze în cartier
pentru câteva nopți.
Mă îndoiesc că se va întoarce. Probabil e reporter.
Sunt obosită. Mă duc la culcare.
Noapte bună, mamă.
Mulțumesc pentru această seară.
Noapte bună, iubire.
La mulți ani.
Asta e tot?
Asta e tot.
Câteva zile mai târziu s-a terminat.
Am atins iceberg-ul.
Traducerea: teomi Subtitrări-noi Team